Om du måste blinka, gör det nu.
Ägna stor uppmärksamhet åt allt du ser och hör,
oavsett hur ovanligt det än verkar vara.
Och snälla
om du är rastlös, eller tittar bort,
Eller om du glömmer något av det jag säger dig,
även för ett ögonblick,
Så kommer våran hjälte förmodligen att förgöras.
Han heter Kubo.
Hans farfar stal något från honom.
Och det är inte allt.
aj!
Jo, hej, Kubo.
Hur var det i dag?
Det var en bra publik idag.
Jag fick två mynt och en liten boll av ludd.
Rätt så sjyst den här lilla luddbollen.
Några planer för dagen?
Åh, du vet, det vanliga.
Monster? Såklart!
Tror du, att du kan arbeta i en eldsprutande kyckling?
Kycklingen igen?
Kycklingen är rolig.
En touch av lite komik för att rätta till det hela.
De kommer att kasta pengar efter dig. Jag vet det.
jaja något kommer dom att kasta på dig i alla fall.
Okej, jag ska se vad jag kan göra.
Och du kommer väl att avsluta berättelsen denna gång, unga man?
Om du måste blinka, gör det nu.
Jippie!
Ägna all din uppmärksamhet åt allt du ser och hör,
oavsett hur ovanligt det än verkar vara.
Och snälla,
om du blir rastlös eller tittar bort.
eller om du glömmer något av det jag säger,
även för ett ögonblick,
Så kommer våran hjälte förmodligen att förgöras.
Hanzo var en mäktig samuraj, men han var ensam.
Hans familj togs ifrån honom och hans rike låg i ruiner,
hans armé utplånades av den fruktade Månkungen.
Du kanske kommer i håg att,
Hanzo hade strövat runt i fjärranländer.
på jakt efter en magisk rustning.
Det enda vapnet i hela världen
som kunde skydda honom från Månkungens krafter.
Denna rustning bestod av tre delar.
Den första ... Oh! Jag vet! Jag vet!
Svärdet oförstörbart.
Den andra...
Bröst ...
Ogenom-bubbliga.
Ogenomträngliga Bröstplåten
Ja!
Och slutligen, den tredje delen,
den sista delen i rustning ...
Jag kan, jag vet. Välj mig!
Hjälmen osårbar!
Innan Hanzo kunde göra anspråk på rustning
och förena dom tre magiska delarna
Attackerades han av Månkungens väsen.
Oh, ja!
Döda kycklingen! Slit sönder den i bitar.
Wow
Hanzo var full med vrede.
Hans själ var plågad.
På grund av hans försvunna familj!
Äntligen så stod våran hjälte ansikte mot ansikte vid sin nemesis.
Månkungen.
Kom tillbaka imorgon.
Vad? Åh kom igen!
Kan vi inte få ett slut på berättelsen någon gång?
Vart ska du?
Nej, du kan inte ... Du kan inte bara gå!
Kubo.
- Kubo. - Ja, mor.
Jag är här.
Hungrig?
Och trotts att han knappt kunde se sin
egen hand framför ansiktet,
Fortsatte Hanzo och hans lojala arme av samurajer
att tvinga sig genom snöstormen.
Och plötsligt lika snabbt som stormen börjat,
klingade den av inför hans ögon.
Hanzo drog en suck av lättnad, nu när han var hemma.
Hans borg?
Beetle-Klanens borg! Ja.
Precis vid utkanten av gränslandet,
Helt dold från Månkungen med hjälp av kraftfull magi.
Sen då, vad hände när han kom fram till slottet?
När vem kom till borgen?
Hanzo! Min far!
Hanzo ... Hanzo var i borgen?
Han...
Ge mig några sekunder, jag.....
Nej.
Den är borta. Jag kan inte ...
Jag är ledsen, Kubo.
Jag kanske kan berätta en annan historia.
Mamma, hur var min far?
Åh.
Det här är lätt.
Hanzo var en mäktig krigare, skicklig med svärd och båge.
Nej, Jag menar hur var han som person?
När han inte kämpade och slogs, när han var med oss.
Han var precis som du.
Som jag? Ja.
Stark, smart, rolig
och, oh, så vacker.
Usch. Mor. Kom igen!
Du får aldrig glöma hur mycket han älskade dig, Kubo.
Han gav sitt liv för att skydda oss.
Var det Månkungen som...
Din farfar.
Var det verkligen farfar och dina systrar som dödade far?
Det kan inte vara sant, är det så?
Vi är ju släkt.
Nej, de är monster.
Det var farfar och mina systrar som stal dit öga Kubo.
De får aldrig hitta dig igen. aldrig!
Du måste alltid hålla dig gömd när det börjar skymma.
annars kommer dom att hitta dig.
och ta dig ifrån mig.
Lova mig att det aldrig kommer att hända.
Lova mig, Kubo!
Var inte ledsen, Kubo.
Kubo?
Kom ihåg vad du måste göra, Kubo?
Kom ihåg?
Mr Monkey ska alltid vara med mig.
Och?
och alltid ha pappas tunika på mig.
Ja, Kubo.
Och en en sak till.
aldrig någonsin vara ute när det har blivit mörkt.
Va?
Kom ihåg?
Ja, Mr Monkey. Duktig pojke.
Dags att sova.
Mor, vakna upp. Du drömmer.
Nej, Kubo!
Kubo är det du?
Ja, mor. Jag är här.
Kubo, vad har hänt med dit öga?
Pappers pojken!
Här här!
Kom igen. Kom igen.
Kom sätt dig här, jag såg till att vi fick bra platser.
Vad tycker du?
Jag har klätt upp mig inför den stora dagen.
Mmm.
Jag älskar festivaler
Nu är det dags att fira.
Det är synd att du aldrig stannar kvar efter solnedgången.
Det kommer att vara fyrverkerier, sång och dans.
och annat kul, naturligtvis.
Men det bästa av allt ...
Ser du alla lyktor och altare?
Vi använder dem för att tala med nära och kära som lämnat oss.
Vi lyssnar på deras berättelser,
och för att hjälpa dem att komma tillrätta.
Verkligen? Har du talat med någon?
Ja det har jag. Min make.
Hans röst var tydlig och klar, precis som
din röst när du berättar en av dina sagor.
Under sina 72 år hade han aldrig något att säga.
Nu när han är död, kan jag inte få tyst på honom.
Du har någon du vill prata med, va?
Väldigt mycket.
Nå, vad hindrar dig?
Behöver jag inte en lykta?
Tja, jag slår vad om du kan göra en lykta helt själv
du verkar ha koll på det där med pappersfigurer.
Där ser du,
inte bara ett vackert ansikte, va?
Seså skynda på nu.
Skynda dig du hinner innan solen går ner.
Seså ge dig av nu.
Placera lyktan på altaret.
Mycket bra.
Vad gör vi sen, pappa?
Nu ber vi.
Vi ber hennes ande att hedra oss med sitt ljus.
Mormor,kan du komma och välsigna...
Shh.
Tystare, tystare.
Hej far. Jag hoppas du mår bra.
Asså, jag vet att du är död,
men jag hoppas att allt är okej.
Titta, jag har din tunika på mig.
Mamma säger att jag kommer att växa i den.
Hon säger att du var en stor ledare
som dog för skydda mig.
Du räddade mitt ena öga.
Hade varit optimalt om båda räddats, tack ändå.
Far, jag är orolig för mamma.
För varje dag som går, verkar hon tyna iväg mer och mer.
Hon talar mycket om dig, men ...
Men jag vet inte.
Jag tror inte att hon kommer ihåg vad som är verkligt längre.
Jag vet inte vad som är verkligt längre.
Jag önskar att du var här,
så jag kunde prata med dig, se dig,
veta vad jag ska göra.
Pappa, pappa, hon är här! Mormor är här!
Nu är det dags för den sista delen.
Vi måste hjälpa henne att komma tillbaka till andevärlden.
Men hon kom just hit.
Kom igen.
Far? Hallå?
När som helst.
Bra!
Jag behöver inte dig ändå.
Kubo.
Förlåt.
Kubo.
Lille pojk.
Vad har hänt med ditt öga?
Vem är du? Hur vet du vad jag heter?
Vi är din familj, Kubo.
Din mors systrar.
Och vi har letat efter dig så länge.
Det är så härligt att träffa dig, Kubo.
Ansikte mot ansikte.
Kom, Kubo. Kom till dina mostrar.
Du behöver inte vara rädd, Kubo.
Vi behöver bara dit andra öga.
Din farfar beundrar verkligen dina ögon.
Hjälp! Hjälp!
Kan någon hjälpa mig!
Hjälp! Se upp!
Spring!
Vi är här, Kubo.
Din familj är här för dig.
Kubo.
Mor.
Kubo, du måste hitta de magiska delarna. Det är din enda chans.
Kom ihåg det här.
Mor! Mor! Nej!
Mor!
Kubo.
Kubo!
Hör du mig, Kubo?
Jag sa att din mamma är borta.
Din by är förstörd. Bränd till aska.
Vi hamnade här i de avlägsna landet.
Dina fiender är inte långt efter.
Vi måste söka efter skydd innan din farfar kommer.
Vi måste gå nu.
Kom igen, upp och hoppa, dags att gå.
När vi går in,
kan du få för dig att gnälla på, att det stinker
Tänk på att mitt luktsinne
är 10 gånger bättre än dit.
Jag ser att du vill ställa lite frågor.
Vem ... Du får tre frågor.
Jag tror att jag har fler frågor.
Tre, men först mat.
Varför bara tre?
Okej, det var din första fråga. Vad?
Jag förstår inte, vad är det som händer!
Vem är du?
Känner du inte igen mig?
Under alla dessa år du burit omkring på mig.
Tja, nu vet du varför.
Men du var ju bara en liten talisman av trä.
Du var så här stor.
Jag kallade dig för "Mr Monkey."
Om jag hade varit levande under den tiden,
är det mycket möjligt att jag skulle blivit förolämpad.
Lyssna nu, din mor använde det sista av sina krafter för att
rädda dig och för att väcka mig till liv.
Här. Drick.
Det stinker. Allt här stinker.
Drick. Jag vill inte ha.
Jag sa drick.
Du är en elak apa, eller hur?
Ja. Ja det är jag. Och det var fråga nummer tre.
Nu har du ställt dina tre frågor, lyssna nu på vad jag har att säga.
Jag är här för att skydda dig, Kubo.
Och det betyder att du måste göra som jag säger.
Så, om du inte äter, kommer du att vara svag.
Om du är svag, kommer du vara långsam.
Om du är långsam, kommer du att dö.
Det är för varmt!
Drick.
Ursäkta mig.
Okej, det är bäst att du börjar ta detta på allvar, Kubo.
Det som händer är verkligt, inte en saga.
Dom där vidundrerena, dina mostrar , dom blir aldrig hungriga.
De sover aldrig.
De kommer att hitta dig!
Och om vi inte är beredda,
Kommer dom att döda mig och ta ditt andra öga.
Vad ska vi göra?
Vi måste leta efter de magiska delarna.
Det är det enda som kan skydda dig.
Så det är på riktigt, dom existerar!
Oroa dig inte. Jag tänker inte behålla den.
Jag drog den från hennes huvud.
Jag menade inte att.
Din mamma var mycket stark.
Hon välsignade dina kläder
så att när behovet var som störst skulle de flyga iväg med dig.
Hon använde det sista av sin kraft för att väcka mig till liv.
Detta armband, gjort av hennes hår, det är ett minne.
Och minnen är kraftfulla saker, Kubo.
tappa aldrig bort den.
En till fråga?
Sista.
Vet du var den är?
Rustningen?
Nej, det gör jag inte.
Nu är det sovdags.
Godnatt, Monkey.
Kubo.
Du pratar i sömnen.
Du drömde och ropade efter din far
och sen flög det ut papper från din väska som formade sig till din far.
Han har stått där helt tyst i flera timmar,
Jag är inte ens säker på om detta räknas som origami.
Jag är rätt säker på att en sax använts.
Aj.
Hemma i grottan, när min mamma drömde så vaknade pappersfigurerna till liv,
men när vi vaknade på morgonen så var det vanligt papper igen.
Vad vill han?
Vad gör du?
Jag antar att det är såhär min far brukade tilltala mig.
Jag är måttligt road av att behöva lägga vårat öde
i händerna på en liten pappersfigur
det verkar vara en dålig idé.
Men det är den bästa dålig idé vi har.
Du växer dig starkare.
Du kanske inte ska vara så mallig över det.
Ju starkare vi blir desto starkare och farligare blir också världen.
Livet har ett finurligt sätt att hålla saker balanserade.
Monkey, säger du något uppmuntrande någon gång?
Jag uppmuntrar dig att inte dö.
"Jag uppmuntrar dig inte att dö."
Myggor. Irriterande.
Det var inte jag, jag lovar.
Papper tar slut, liksom mitt tålamod.
Jag ville inte att dom att skulle göra det.
Andra gången.
Jag gjorde det inte! Åtminstone inte exakt så.
Jag menar, jag hade en känsla, men ...
Magi är inte tänkt att vara lätt.
Du måste lära dig att kontrollera din magi.
Koncentrera dig på vad du gör.
Men framför allt "bråka inte med Monkey".
Var försiktigt Kubo. Det här är inte en av dina berättelser.
Vad vet du om det? Mycket möjligt att det är.
Jag är den tappre hjälten och du är en vanlig apa.
Hjältar kommer och går.
När som kan det dyka upp något hemskt från var som helst och.....
Monkey!
Kubo!
Monkey, vänta.
Han försökte inte skada mig.
Han ville bara ...
Hanzo. Hanzo?
Hanzo.
Jag tror ändå att jag hugger honom.
Varför måste du alltid anta det värsta?
åh! åh! Förlåt mig för att jag inte känner tillit till ett
insektsmonster som just kidnappade dig.
Hanzo. Ja, jag kommer ihåg honom.
Jag tror, ​​kanske var han min herre.
Vad? Vad sa du?
Vi hade ett krön. En samuraj krön.
Har du sett det här emblemet förut?
Det är ett mirakel.
Du har emblemet på din tunika.
Du bär vårat samuraj emblem på dina kläder.
Varför gör du det?
Han behöver inte svara på dina frågor.
Jaja , vem är du?
För många år sedan blev jag förhäxad.
Fångad i detta tillstånd.
Förhäxad att vandra i gränslandet.
Förbannad och förhäxad.
Inga vänner, ingen mästare.
Inte ens ett namn eller ett enda minne
av den ädla krigare jag en gång var.
Har du varit en människa?
Ja, inte bara människa.
En samuraj var jag.
Jag menar, jag är rätt säker på det i alla fall.
kolla, alla saker jag har.
Jag menar, antigen var jag en samuraj. Eller bara en väldigt dålig samlare.
Hursomhelst, i mitt bröstkorg slår hjärtat av en krigare.
Om du inte kommer ihåg, hur kan du vara säker på någonting?
Ibland ser jag bilder av mitt tidigare liv.
Bilderna dyker upp när jag hittar olika saker.
Ibland kan det vara ett ljud.
Eller en lukt.
Du måste få en hel del bilder som poppar upp i huvudet.
Minnena börjar försvinna
Och allt jag har kvar är en känsla av att jag var
en del av något mycket större.
Monkey, kan jag berätta för honom?
Jag tror inte det är en bra idé.
Han har rätt att veta. Absolut inte.
Men ... Jag ... Inga "men". Nej!
Vad? Berätta vad? Hanzo var min far.
Kubo!
Detta är ett mirakel.
Jag har hittat min mästares son.
försök inte ens. Åh.
Oavsett vad som fört dig hit, oavsett vad dit mål är,
Så är ditt mål nu även mitt mål.
Jag kommer att ansluta mig till er, och jag kommer att ge mitt liv för ditt,
om så krävs. Wow kommer du?
Vad? Tror du risken finns?
Du grabben jag vet hur det kan gå. Folk dör hela tiden.
Dom dör som flugor. Det spelar ingen roll.
För jag har en känsla av
att detta är mitt öde.
Nej, det är det inte!
Vi kan inte lita på vad du säger,
eftersom du inte kan lita på vad du säger.
Vi vet ingenting om dig.
Monkey, du sa det själv.
Vårt uppdrag är svårt.
Även en förhäxad samuraj utan minne som ser ut som en insekt.
Kan vara till hjälp.
Ja, jag är säker på att jag kan vara till hjälp.
jag kan vara oumbärlig.
På vilket sätt?
Skjuta en pil in i en vägg är knappast vad jag kallar ...
Imponerande.
Åh, titta på det.
Bokstavligen, första gången jag någonsin har gjort det.
Berätta för mig vad det är vi ska göra.
Så jag snabbt kan visa fler av mina oumbärliga förmågor.
Tja, det är en lång historia.
Du har min uppmärksamhet. Jag lovar att inte ens blinka.
Jag tror inte ens att jag kan blinka.
- Har jag ögonlock? -okej
Du får berätta medans vi går. Hanzo har hittat ett spår.
Så, du brukade vara en leksaksapa.
Kubo, jag förstår verkligen inte varför den delen av historien är viktig.
Jag hade henne i min ficka. Hon var bara så här stor.
Okej, Kubo, det räcker. Mycket liten.
Och jag kallade henne för "Mr Monkey."
Jag var inte en leksak. Jag var en talisman.
såklart att du var.
Det där ser inte bra ut.
Rör ingenting.
Det var han.
Okej.
Nej nej nej.
Ja.
Kubo, titta.
Svärdet oförstörbart.
Det kan vara en fälla.
Tillåt mig.
Menar du att det inte är en fälla om du försöker?
Smyger är mitt mellannamn.
Du har inte ens ett förnamn.
Oroa dig inte. Allt är under kontroll.
Den mäktiga insekten segrar!
Jag har inte koll på läget.
Åhhh, men seriöst!
jag åkallar svärdet oförstörbart.
Den gick sönder.
Menar du bara handtaget eller...
Man kan säga att jag är en aning besviken på det magiskasvärdet.
Det är inte rätt svärd, din idiot!
Titta!
Svärdet! Det är i hans huvud.
Hallå! Jag har ett oplockat ben med dig.
smart va? eftersom han är gjord av ben.
Du är pinsam.
Eh ...
det här är knepigare än jag trodde.
Det räcker med pilar nu!
Aj då en foooot!
Kan du flyga?
Tydligen, ja!
Är du säker på att svärdet inte heter Ohittbart?
Jag tror att jag hittat den!
En hjälpande hand tack. Någon?
Någon annans hand tack?
Kubo!
Kubo! Monkey!
Oj!
Nej! Kubo!
Va.
ja!
Tack och lov det är över.
vad händer allt blev svart.
prova att öppna ögonen.
Åh.
Jag känner inte mina vingar längre.
Du visste inte ens att du hade vingar för fem minuter sedan.
Sluta åla dig.
precis där.
känns det bättre?
Oh, ja. Lite till vänster.
Ner, bara lite...
Precis där. perfekt!.
Vänta, du är snäll mot mig.
Shh. Berätta inte för någon.
Vi gjorde det, Beetle.
Vi fick tag i svärdet.
Oj. stoppa undan svärdet, det är vasst!
Ooh. Mmm.
Okej, vi är klara här. Upp och hoppa.
Dags att ge oss av vi har långt kvar att gå.
Du kan inte mena allvar.
Jag är alltid allvarlig.
Kommer ni börja bråka nu igen?
Självklart inte. Vi för bara en vuxenkonversation.
Ni kommer bråka igen.
Kubo, försvinn gå och lek med något.
Inte med den!
Monkey, det här är en gigantisk sjö.
Vi kan inte gå runt den.
Vi måste simma över.
Jag kan bära Kubo.
"Bära Kubo." är det din bästa idé?
Du jag uppskattar din hjälp. Jag gör verkligen det.
Men när det kommer till pojken,
Så vet jag vad som är bäst. Åh, det menar du inte?
Det bästa vore om ingen idé kommer från en talande kackerlacka.
och det kommer från en talande apa.
Jag hör fortfarande allt ni säger.
Spela högre.
Det här samtalet är över. Apor simmar inte.
- Vad apa ser, apa göra.
Hur länge har du väntat på att få säga det?
Ända sedan jag träffade dig.
Vad var det för vuxenkonversation vi hade?
Du är löjlig. Du är helt enkelt superlöjlig.
Löjlig!
korsa sjön är en löjlig idé.
Det är inte ditt fel. Att du inte har något vett kvar i huvudet.
Jag tror att jag ogillar dit påstående.
Jag kanske inte vet allt ...
Eller någonting överhuvudtaget.
Men jag vet att Kubo är mer kapabel än du tror.
Du är en aning överbeskyddande.
Jag är väldigt överbeskyddande.
Det är mitt jobb att se till Kubo är säker, och det är inte säkert.
Du ... du är inte säker.
Kubo är bara ett barn.
Ett otroligt begåvad barn. Han räddade just våra liv.
Ja, han är mycket duktig, dock har han fortfarande mycket att lära!
Va?
Tja, lättlärd.
Visste du att du kunde göre det där?
Skrytmåns!
Okej, ta nu ett djupt andetag.
Töm ditt sinne.
Den biten har inte jag något problem med.
Nu, dra strängen bakåt sakta. Där ja!
Blunda med ena ögat. Gissar att du inte har något problem med det.
Koncentrera dig på vad som är direkt framför dig.
Låt allt annat försvinna.
Och släpp!
Ja!
Mitt i prick!
Inte illa.
och hur tänkte du att vi ska få hit fisken,
så vi kan äta den?
Jag sa att jag skulle lära honom hur man skjuter med bågen.
Inte hur man fiskar. det är morgondagens lektion.
Ge mig den. Oj.
Tjuvaktiga apa.
Prova nu.
Dra tillbaka och ...
Whoo-hoo!
Ett rep.
Det var inte en så dum idé.
Hmm. och du är rätt bra på att träffa.
Okej, nu är ni bara konstiga.
Um ...
Vi behöver något vi kan stycka fisken med.
Svärdet oförstörbart.
Måste ni leka med maten?
Ja.
Vad är det för fel, Kubo?
Du beter dig som om du aldrig har ätit en måltid
sittandes med en apa och en insekt.
Jag har aldrig haft en måltid mellan någon förut.
kom igen ät. Du behöver energi.
Och det här är mycket bättre än valsoppa.
Kubo, En fråga.
Innan du påbörjade ditt heroiska äventyr, hur var du?
Tja, Jag tog hand om min mamma för det mesta.
Och jag berättade historier
om mäktiga hjältar som söker upprättelse
genom att slås med monster med hjälp av magi.
Jag var rätt bra på att berätta.
men inte så bra på att avsluta dem.
Ibland kunde jag berätta om vanliga saker för min mamma.
t.e.x när jag kastade macka vid sjön.
eller när jag fångade eldflugor vid mullbärsfälten.
Och när jag berättade dessa historier,
Kunde jag se att hennes ögon var mestadels klara.
Då var jag säker på att hon såg mig.
Verkligen såg mig.
Jag kunde se henne också.
Hennes verkliga jag.
Hur hennes ande försökte kämpa sig fri.
Det var vackert.
Vet du vad, Kubo?
När du bara berättade historier,
innan du gav dig iväg på äventyr,
Så var du redan då en hjälte.
Vi behöver ta oss till stranden.
Hitta ett gömställe och ...
Den andra delen av de magiska delarna.
Bröstplåten
Är den där nere?
Okej, jag har koll på läget
Beetle, vänta! Nej, inte oroa dig.
Insekter kan hålla andan väldigt länge under vatten.
Va? Sen när?
Det är ett välkänt faktum, Monkey.
Du kommer inte ihåg andra saker, men att insekter kan simma?
Vissa saker är etsade i skallen?
Nej, Beetle.
Min mamma berättade en historia om Storsjön.
Det är något i vattnet.
Oh, ja?
Um ...
Vilken variant av något?
Hon sade att det finns en trädgård med ögon,
ögon som stirrar rakt in i din själ.
De visar dig hemliga saker, allt för att hålla dig kvar nere i djupet.
För alltid.
Okej.
Tja, jag kommer inte att titta direkt in i någons ögon,
även om jag är väldigt ärlig.
Du kommer att sakna mig, Monkey.
Var försiktig.
Han söker efter bröstplåten precis som sin oförskämda far.
Ja, syster.
Då måste vi se till att han inte hitta det som återstår.
Monkey, jag tror att han är i trubbel!
Vi borde hjälpa honom.
Kubo, dina mostrar är fortfarande ute. Jag är ledsen.
Men vi måste bege oss till stranden.
Kubo!
Kubo.
Titta på det här.
Jag fiskar och allt jag får är en stinkande apa.
Vad patetiskt att denna smutsiga varelse
är allt som finns kvar av min systers magi.
Denna smutsiga varelse kommer att slita dig i stycken.
Kubo.
Kubo?
Jag har krossat varelser, där denna värld skulle få plats på en av deras fingernagel.
Denna seger ger mig ingen ära.
Föreställ dig hur du kommer att känna dig när du förlorar.
Jag har förlorat en gång.
för elva år sedan, då jag förlorade min syster.
Hon förälskade sig i en dåre och svek våran far!
Hon var en otacksam feg!
Vem är feg nu?
Jag fick den! Jag fick den!
Beetle, vad hände? Var är Kubo?
Um ...
Hoppsan.
hoppa tillbaka ner! Han är i trubbel!
Jag förstår.
Mor. Mor.
Mor.
Jag upphör aldrig att förvånas över
hur varelser här nere kämpar så hårt, bara för att dö en annan dag.
Här nere, finns det dagar värda att kämpa för.
Det finns inget här nere som är värt någonting!
Det är patetiskt det som hände min syster.
Jag såg upp till henne. Hon var så stark.
kärleken gjorde henne svag.
Nej!
Den gjorde mig starkare.
Här borta.
Ögonen...
Det var ögonen.
De hade honom i en trance.
Åh nej.
Nej.
Kom igen. Kom igen, Kubo.
Vakna. snälla vakna!
Snälla, vakna upp.
Det kommer att bli bra.
Jag är här.
Jag såg...
Vad? Vad såg du?
Jag såg...
Mor.
Min son.
Jag gissar att du är mer lik din pappa va?
Ni stirrar.
Låt mig gissa. Ni har frågor.
Varför ... Jag börjar.
Den första frågan. Om jag är Beetle och du Monkey,
varför kallas han inte för "Boy"?
Oh Jösses.
Frågorna kan vänta.
Vi behöver sova.
Berätta först så kan vi sova sen.
Snälla?
Okej.
Du kan väl hjälpa till.
Natten jag träffade din far ...
Mor.
Mina systrar och jag var på väg till Bentemplet för att döda Hanzo.
Åh, just det.
På Månkungens order.
Jag och mina systrar begav av oss ner från natthimlen.
och dödade många krigare.
Din farfar berättade
för oss att om någon hittar det magiska delarna
skulle de växa sig för starka
och därför utgöra ett hot mot himlen.
Den natten, kom jag fram till templet innan mina systrar.
Och där var han, den mäktiga Hanzo.
"Du har förolämpat min far," sa jag till honom.
"Nu måste du dö."
Det där, är så du.
Beetle. Shh!
Vi kämpade.
Hanzo var stark.
Men sedan slutade han.
Han såg mig i ögonen och yttrade fyra enkla ord.
Dessa ord förändrade allt.
"Jag älskar dig,
Apa"?
"Du är mitt mål"
viskade han.
Jag har sett universums underverk,
men värmen i hans blick när jag tittade in i hans ögon ...
Hade jag aldrig tidigare känt.
Det var hans mänsklighet jag såg.
Och det var kraftfullare än något annat jag stött på tidigare
i mitt kalla rike.
Genom att visa sin medkänsla,
kände jag min egen.
Jag skonade hans liv.
Och han gav mig liv.
Och ... Och sedan gav han mig dig.
Men din farfar hittade oss.
Hans ilska på mitt svek skakade himlen.
Din far och hans armé gav sina liv,
så att jag kunde fly med dig i mina armar.
Varför hatar farfar mig?
Åh, Kubo ...
Han hatar dig inte.
Han vill göra dig till en exakt kopia av honom.
Blind för det som gör en mänsklig,
som jag en gång var.
Först då kan du ta din plats bredvid honom
som en del av hans familj.
Kall och hård.
Och perfekt.
Jag kommer aldrig att bli som honom aldrig.
Jag vet.
Han är utmattad.
Mmm.
Jag också.
Jag tänker inte natta dig.
Du är skadad.
Det är bara en skråma.
Monkey, Varför sa du inte vem du var tidigare?
Magin som håller mig här är på väg att dö ut.
Snart är jag borta.
Och då blir Kubo ensam igen.
Inte ensam.
Han är son till Hanzo.
Jag kommer att göra allt jag kan för att hålla honom utom fara.
Tack, Beetle.
Veta att Kubo har någon som vakar över honom när jag är borta.
Är ett bra sätt att avsluta min berättelse.
Din berättelse tar aldrig slut.
Den kommer att berättas av honom och av de människor han berättat den för.
och de människor som de delat den med.
Och de människor som de delat den med,
och de människor som de delat den med.
Och av folket ... Beetle.
Poängen är att din historia kommer att berättas för alltid.
genom honom.
Hej, min unge vän.
Ska du inte jamma med mig?
Men hur gör du ...
Du ... Är ju blindare, än du?
Dubbelt så blind, för att vara exakt.
Vilket innebär att jag kan se sanningen dubbelt så bra också.
Detta är en dröm.
Är detta en bra dröm eller en dålig?
Se själv.
Pappas fort.
Ja.
Den sista biten av de magiska delarna hjälmen.
Är den där?
Gå i samma riktning som där solen går ner så kommer du hitta dit.
på den plats som skulle kunnat varit ditt hem.
kräv din födslorätt, Kubo.
Ge den här historien ett lyckligt slut.
Mor! Beetle! Vakna!
Jag är vaken. jag är vaken.
Eller kanske inte.
Bort.
Jag tror att jag sov på något.
Svärd är obekväma.
Hjälmen, jag vet var den är.
Jag såg den i en dröm, Beetle.
En dröm?
Tja, det behöver inte betyda något särskilt.
Jag drömde att jag kämpade mot ett gigantisk skelett med massa svärd i huvudet.
Som om det verkligen hände.
Oh, ja.
Beetle.
Kom igen, den här vägen.
Jag ser något med mitt ena öga något som börjar med "S"
Snö? Nej.
Snöflinga?
Nej Okej.
Åh. Pfft.
Snötäckta träd.
Ingenting med snö.
Vad sägs om "Seriöst"?
Dummer.
Okej, nu vet jag.
Snö.
Han sade att det inte var "snö".
Det är en sång.
Det är inte rättvist.
Hur ser du en låt?
Du tittar.
Gyllene häger.
Det sägs att dom bär med sig de dödas själar,
för att visa dom rätt väg.
Hmm.
Vad sjunger dom för något?
Det är vackert.
Många säger att sången handlar om vad som händer när vi dör.
Hur vi inte bara försvinner.
Gör vi inte?
Uh, vad händer med oss?
Tja, som Kubos papper, så ändrar vi bara form.
Vi förvandlas så att vi kan fortsätta vår historia
på en annan plats.
Slutet på en berättelse är bara början på en ny.
Jag kommer i håg denna plats.
Det var här min pappa förberedde sig inför sina äventyr.
Jag förstår inte.
Varför skulle hjälmen vara här?
Kubo!
Släpp oss!
Åh, syster.
Jag minns hur vi såg upp till dig.
Av oss alla, lyste du starkast.
Ett sådant slöseri.
Allt vi någonsin önskat var att vara en familj i vårt hem bland stjärnorna.
Jag tror att vi har olika definitioner av vad familj är.
Rör honom inte din häxa.
Och där har vi dig,
din tjuvaktiga insekt som stal min systers själ.
Va?
Åh detta är underbart.
Ni har varit tillsammans hela tiden
och ni har inte ens förstått?
Du tog henne från oss.
Det var bara rättvist att vi tog något från dig.
Så snabbt dina minnen försvann från dig,
vi upplånade alla spår av ert obscena förhållande.
Hanzo.
Va?
Hanzo?
Jag ... Jag visste inte.
Nej!
Jag kommer inte ihåg varför jag kom hit.
Mor!
Shh. Det är okej. Jag är här.
Far?
Min son.
Verkar som att jag är gift med en insekt.
Ja.
Men jag är faktiskt en samurajinsekt..
Du är mitt mål.
Du har alltid varit det.
Hanzo, skydda honom, oavsett vad som händer.
Jag lovar.
Nej!
Flyg hem, Kubo.
Kubo? Är det du?
Du måste lämna denna plats.
Månkungen, han kommer.
Farfar!
Det är jag, Kubo!
Jag vet att du kan se mig!
Hej barnbarn.
Det är så bra att se dig äntligen.
Så att säga.
Och jag ser att du hittade rustning.
Det verkar som om din mamma hade en anledning
att ta dig till denna fruktansvärda plats trots allt.
Jag förstår.
det vet jag att du gör.
Det var såhär allt började. Du såg mig till slut.
Det var mitt fel. Jag borde ha lyssnat på mina föräldrar.
Kubo, vi vill båda samma sak.
Du vill ta mitt andra öga. Det är vad du vill!
Ja. Men vet du varför jag vill ha det?
För att du är gammal, elak och grym.
Ååh nu är du allt lite hård mot mig.
Så länge du har dit värdelösa öga kvar,
kan du inte göra mig sällskap
uppe i himlen.
Du kommer att vara fast här nere i detta helvete,
stirrandes med dit öga på allt hat, sorg
, lidande och död.
Dit jag vill ta dig,
finns ingen av dessa saker.
det kommer bara vara du och din familj.
Där du hör hemma.
Min familj är borta.
Du dödade dem. Nej...
Dom bringade olycka och död över sig själva!
De vanärade mig och störde ordningen!
Det är så din historia låter.
Åh, Kubo ...
När du är där uppe med mig, kommer du att vara mer än en berättelse.
Du kommer att vara odödlig.
Du kommer att
finnas för alltid.
Nej, du har fel, inte för alltid.
Alla berättelser har ett slut.
Så det är på det viset?
Och hur slutar denna berättelse?
med att jag dödar dig.
Åh.
Som du vill. Om det är din önskan,
att kämpa mot ett otäckt monster som förstört ditt liv,
att visa vad du går som din fördömde far?
Så mänskligt.
Du vill vara människa?
Ta då del av deras svagheter!
Lid och förnedras!
Känn deras smärta!
Det här är slutet på din berättelse.
Ta nu en sista titt med ditt enda öga.
en sista titt på denna eländiga plats du kallar hem.
Jag går ingenstans.
För varje hemsk sak som finns här,
så finns det också något vackert.
Min mamma såg det.
Min far gjorde det och Jag ser det.
Fast jag bara har ett öga!
Då är det dags att jag sliter ut dit enda öga.
Om du måste blinka, gör det nu.
Jag vet varför du vill ha mitt öga.
För utan det,
kan jag inte se in i ögonen på någon annan och se deras själ.
Deras kärlek ... Allt det du älskade är borta!
Allt du vetat har tagits ifrån dig!
Nej.
Allt är i mina minnen.
Den mest kraftfulla form av magi som finns.
Det gör oss starkare än vad du någonsin kommer att bli.
Det är minnena av dem vi har älskat och förlorat.
Och om vi kommer ihåg deras berättelser djupt inom oss
kommer du aldrig kunna ta dem från oss.
Och det är inte allt.
Var är jag?
Hej, farfar.
Åh Hej.
Vad har hänt med ditt öga?
kommer du inte ihåg?
Nej, jag ... Jag är ledsen, unge man.
Det verkar som om jag har glömt.
Kan du hjälpa mig?
Jag ska berätta för honom.
Vi berättar alla tillsammans.
Vi kommer att berätta allt han behöver veta.
Du är den snällaste mest godhjärtade man
som någonsin levt i denna by.
Åh. Jaså? Ja.
Eh ... eh ...
Varje dag går du runt med ett leende på läpparna.
och delar ut mynt till barn
som mig!
Och äldre damer.
Åh.
Du ... Du lärde mina barn att simma.
Va?
Och du ger filtar till de fattiga.
Du är en god människa.
- Du ger mat till dom som är hungriga, Du hjälper alltid till där det behövs.
Du är en bra förebild.
Jag verkar vara väldigt generös.
Det är därför vi älskar dig.
Vet du vad, vi har något gemensamt du och jag.
Vi båda beundrar ditt barnbarn.
Hans heter Kubo.
Kubo?
Jag är ledsen.
Men jag ... men jag minns inte.
men...
Din barnbarn är en sagoberättare.
Han kommer att berätta alla historier du har glömt.
Verkligen?
Självklart.
Hej mamma.
Far.
Jag vet att mina berättelser har en tendens att bli lite, um, långa,
så jag ska hålla detta kort.
Jag är väldig tacksam över att jag fick träffa er båda,
lyssnat på era visa ord och känt eran vänlighet,
till och med fått äta tillsammans med er.
Det här var en lycklig saga.
Den skulle kunnat vara lyckligare.
Jag kan inte reglerna precis,
eller hur det här fungerar,
men om det fanns något sätt att ...
Du vet väl att jag fortfarande behöver dig.
Så jag kan säga att det har varit en lycklig saga,
Eller jag menar, jag vet att det var så.
Vi kunde alla känna det.
Då är det dags att avsluta denna berättelse.
Tillsammans.
Slutet.